PRONÁSLEDOVÁNÍ NA MOŘI
Pamatuji si, kdy to začalo a kde:
Sydney, Austrálie.
Hitler toho dne odmítl naše ultimátum proti jeho invazi Polska.
Pamatuji si letitou německou nákladní lod', zadumanou ve svěm kotvišti
se sotva polovičním nákladem uhlí a potravinových zásob,
od domova ji dělily nebezpečně vody dvou oceánů.
Její rezavý vrak už za mnoho nestál,
a posádka takě nebyla nepostradatelná.
Byla to stará dáma v pokoutních oceánských vodách,
která už se měla sama dávno vznešeně potopit.
Tohle je příběh německěho nákladního parníku
a hold muži, pro kterěho bylo moře neměnným způsobem života.
Příběh lodi a muže,
pro něž se jeden stal natolik součástí druhěho,
že jeho srdce bilo její energií,
jeho dech byl jejím životem
a jeho tvrdohlavost ocelí jejích bortů.
Jmenuji se Jeff Napier a oba jsem je znal
ještě před tím, než si jich všiml celý svět.
Ještě před tím, než tento příběh začal.
Její posádka neměla renomě na moři ani na zemi.
Její kapitán to samozřejmě věděl.
Po lětech jsem si někdy vyčítal,
že jsem z jeho problěmů učinil výzvu.
Ale tehdy jsem věděl, že to nebyla síla, která jej nutila konat.
Bylo to něco mnohem hlubšího.
Nebyla to oddanost, kterou člověk projevuje druhým, ale čestnost.
Nejvyšší závazek člověka sama k sobě.
To byl záznam berlínskě reakce
k vyzývavěmu odmítnutí kanclěře Hitlera...
Vypněte to rádio!
Zpátky na palubu! Vraťte se k práci!
-Jeffe! -Karle!
-Rád tě zase vidím. -Já tebe také.
Pojd'me do mé kajuty.
-Jako doma, Jeffe. -Díky.
Z těžkého křižníku von Moltke na nákladní parník Ergenstrasse.
Jak se daří tvému otci? Slyšel jsem, že se stal viceadmirálem.
Cítí se pořád jako mladík.
Dožadující se oceánského velení.
Obávám se, že admirálská čepice jej v této válce nemine.
-A válka bude, Karle. -Už je.
A mě nemine internace, to jsi chtěl říct?
No, to je jedna věc.
Vidím, že pořád opatruješ starou císařskou vlajku.
Ano, opatruju.
Jak odlišná od té, co vlaje na zádi.
O tom se se mnou nepohádáš.
Podívej, já ted' velím na Rockhampton.
Dnes ráno jsme dostali rozkaz připravit se k vyplutí.
-Na válečnou operaci? -Ano.
Během týdne budeme bojovat s nacisty.
Ty proti nim bojuješ už od začátku a takových jako ty není málo.
Proč předtím, než se to někde potopí, nepřeběhneš na druhou stranu, Karle?
Já a zrádce?
Oni mi vzali velení, a ty mi chceš vzít vlast?
Promiň.
No nemysli si, že jsem o tom nepřemýšlel.
Chlouba královské flotily Rockhampton, ale určitě
netratí čas svého vrchního velitele
na prohlídku neškodné Ergenstrasse, která je bez nákladu a uhlí
neschopná vyplout na moře.
Ne, jsem tu kvůli Else.
-Které Else? -Else Kellerové.
Potkal jsem ji v Hamburku. Čeká v autě.
-Chtěl bych, abyste se seznámili. -S radostí.
Nečetl jsem někde, že jsi byl zasnoubený s nějakou dívkou v Anglii?
Asi to bude peklo, až se vrátím domů,
ale co bude, to bude.
A tohle není jenom nějaká holka z Austrálie?
Ne, s touhle se ožením.
Tak ji nenechejme čekat.
Pořád tu ještě mám něco pro zvláštní příležitosti.
Výborně. Nemusíš se mnou dál chodit.
Díky.
Poslal jste pro mne kapitáne?
Běžte okamžitě na konzulát. Zajistěte povolení pro plavbu do Yokohamy.
Yokohamy? Do Yokohamy to nezvládneme.
Běžte na konzulát. A oblečte se do civilu.
Se zprávami tak jak jsou, nepřipustím žádné dohadování.
Rozkaz, pane.
Děkuji Brouncku, to je v pořádku.
-Karle. -Pojd'te dál.
Snažím se to ochladit.
Elso, tohle je kapitán Karl Ehrlich.
Karle, tohle je slečna Kellerová.
Slečno Kellerová.
Nesetkali jsme se už dříve?
Nemůžu si ted' vzpomenout, ale námořnictvo v tom určitě hrálo roli.
Ne.
-Tebe by si určitě pamatoval. -Ale v námořnictvu jsem byl.
-Prosím posad'te se. -Děkuji.
Už jsem si vzpomněla.
Byla jsem na Riviéře, když jsem se doslechla, že kapitán byl. . .
Zbaven velení.
Ano.
Velmi odvážně a otevřeně mluvil proti novému režimu.
Až dosud jsem nevěděla kapitáne, co se s vámi stalo.
Nezastřelili mě.
Naše přátelství s Karlem je spojeno našimi rodinami,
které se znají už dvě generace.
-Šampaňské, nebo chceš přidat sem? -Ne, tohle je v pořádku. Díky.
Musím se hlásit na velitelství každé čtyři hodiny.
-Máte na palubě telefon? -Na palubě lodi ne.
-Ale jeden je na vedlejším doku. -To mi stačí.
Bude ti vadit, když tady Elsa počká dokud se nevrátím?
-Bude mi potěšením. -No tolik se zase netěš.
-Ukážu ti tu lávku. -To je v pořádku. Vím kudy.
Jak Jeff říkal.
Znal jsem ho už jako malého kluka, kterým v něčem zůstal dodnes.
Neznám celý váš příběh, ale vím toho dost.
Takže máte dvě možnosti:
Až přijde, řeknete mu to vy tady přede mnou, nebo mu to řeknu já před vámi.
-Co mu řeknete? -O té aféře v Monte Carlu.
Jack Cavanaugh nikdy neměl atraktivní ženu jen na okrasu.
A co ten slavně neslavný výlet na lodi s Billy Nortonem?
Nebo to, že se Eric Carson zastřelil 20 minut před vaší plánovanou svatbou?
To jsou jen pomluvy, kapitáne.
Viděla jste někdy muže s prostřelenou hlavou?
Vás se to nijak netýká, jenom se pletete do cizích věcí.
Hled'te si svého.
Ještě je tu třetí možnost.
Můžete odejít a na Jeffa zapomenout. Zmizet bez vysvětlení.
Tohle vám nezapomenu.
Ať to potrvá jak dlouho, jednou vám to oplatím.
Ted' nemáte nic,
ale až s vámi skončím, tak nebudete mít ani tohle!
Na můj slib!
-Pane Bachmane! -Ano, pane?
-Co to tam máte? -Výbušninu pane.
-Výbušninu? -Ano, pane.
Pan Kirchner mi řekl, abych ji uložil.
Právě jdu podat hlášení. Vymysleli si novotu.
Posádky cizích lodí mají být vyšetřeny lékařem před odbavením.
Náš konzul mi předal nařízení, abychom zmizeli jakmile bude vyhlášená válka.
Vraťte to na místo, zpět k hlavnímu inženýrovi.
-A nechod'te po lávce. -Ano, pane.
A vy svlečte ten civil a připravte se k vyplutí.
Věřím, že víte o mém působení v Námořní zpravodajské službě.
Požádal jsem konzula, aby pro nás doma vyžádal další rozkazy.
Případně, abych mohl domů odletět.
Pane Kirchnere, my jsme tuto lod' ještě neopustili.
-Stemme. -Pane.
Jděte ihned ke konzulovi.
Vyřid'te mu mé uctivé pozdravy a osobně ho informujte,
že předpověd' na dnešní noc je hustá mlha.
Řekněte, že dnes večer zkusím odplout ze Sydney, na vlastní zodpovědnost,
a že to bude v deníku pro jeho ochranu.
Rozkaz, pane.
-Pospěšte si. -Ano, pane.
Pokud pro vás dorazí rozkazy, uvolním vás ze služby.
-Jinak poplujete s námi. -Nemáme šanci se dostat pryč.
-Budete muset lod' potopit. -Mýlíte se pane Kirchnere.
Ten britský důstojník je ve vaší kajutě pane.
Co se tu stalo?
-Malá nehoda. -Jaká nehoda?
-Kde je Elsa? -Není tady.
-Jak to, že tady není? -Promiň Jeffe, nemůžu ti pomoct.
Prostě odešla a neřekla, kam jde.
-To jenom tak odešla? -Znáš ženské.
Co tím chceš říct?
Myslím, že si tě nevezme.
Doufám, že jsi jí něco neřekl, kvůli čemu si to rozmyslela?
No dobře, zeptám se jí sám.
Ale jestli není v hotelu, budu tady hned zpátky,
protože ty tady zůstáváš.
Jseš si tím jistý?
Ano, jsem.
Mlha už ted' moc nezhoustne.
Jakým směrem chcete namířit nejdříve?
-Tudy pane. -Nic v té mlze neuvidíme.
Snad se zorientujeme po sluchu.
Pět minut do odlivu. Jsou muži na svých místech?
Ano pane, jsou připraveni na přídi i na zádi. l na střední palubě.
-Tak co? -Nálož byla uložená.
-Kam chcete tu rozbušku? -Dejte ji blízko k telegrafu.
Kadete Stemme, chcete se ještě zeptat
na to co se stane, když nás dopadnou?
-Už je mi to jasné. -Běžte na svůj post.
Ano, pane.
-Můstek. -Můstek.
V podpalubí připraveni.
Strojovna hlásí, že dole jsou připraveni, pane.
Wessere.
-To je auto, pane. -Policie?
Ať je to kdokoliv, přijdou na palubu.
Běžte ať vás nevidí.
Musím mluvit s kapitánem.
-Je to naléhavé. -Dobře, pane.
Následujte mne. Bude lepší, když půjdeme nahoru po druhé straně.
Pane, je to generální konzul.
Naše skvělá konzulární služba. Co se mu. . .?
Vraťte se na svůj post.
Kapitáne Ehrlichu, pánové.
Jak víte, neschvaluji tento bláznivý kousek, ale pokud byste. . .
-Co chcete pane konzule? -Generální konzule.
Pane generální konzule.
Přivedl jsem někoho, koho musíte vzít s sebou.
Já žádám o uhlí a potraviny a místo toho dostanu pasažéra?
Pane, tohle je oficiální věc.
Agent zpravodajské služby. Musí opustit zemi
než dojde k zatčení.
Kadete Wassere, přived'te pasažéra pana konzula. . . Generálního konzula na palubu.
Ano, pane.
A vy pane, pokud nechcete odplout s námi,
opusťte lod'.
S potěšením. Heil Hitler.
Lávka naloděna.
Vyšlete signál ať uvolní lana.
Uvolněte zád'.
-Pomalu vpřed. -Pomalu vpřed.
Pomalu vpřed.
-Strojovna. -Schmitte,
když narazíme na dno nebo nějakou překážku, zapalte tu nálož.
-Deset stupňů doleva. -Deset stupňů doleva, pane.
A držte směr.
Auf Wiedersehen, Sydney.
-Wessere, přineste další kávu. -Ano, pane.
Pane, nezlobte se, ale. . .
No, už jste na nohou přes 1 1 hodin, a. . .
Wessere, chcete mi naznačit, že bych měl jít do své kajuty?
Ano, pane.
No, možná máte pravdu.
-Stemme! -Pane?
Vyřid'te pasažérovi, že jej ted' přijmu. Přived'te ho do mé kajuty.
Ona už ve vaší kajutě je, pane.
Ona?
Měl jsem tušení.
Věřte mi, že mně je to stejně nepříjemné, jako vám.
Ani trochu nezlehčujete moji situaci.
Třeba vám budu k něčemu užitečná.
Torpédoborec Cressy je na sever od vás.
Opustil Brisbane včera večer.
A před dvěma dny. . . Mohl byste mi zapálit?
. . .torpédoborec Eden opustil Melbourne.
Rockhampton je už nějakou dobu na manévrech s australskou flotilou.
Náš přítel Napier je touto dobou už bezpochyby také na moři.
Náš přítel Napier je už bezpochyby na moři posledních šest měsíců,
jinak byste neměla tyto informace.
-Jste si jistá? -Naprosto.
Musím, jinak to v mé práci nejde.
Eden a Cressy jsou staré lodě.
Zajímalo by mě, kdy je naposledy renovovali.
Tak to já nevím.
Víte, o detaily jsem se nezajímala.
To asi ne.
Vaše práce byla přimět muže k řeči.
A to oni obvykle dělali.
Ale proč svatba? Jeff by bez ní nemluvil?
A nebo jste si ted' ke svým trofejím chtěla přidat snubní prsten?
Měla jsem rozkaz získat svatbou britské občanství,
pokud možno s námořním důstojníkem.
Ale postarám se o to, aby můj nezdar toho docílit byl ohlášen
se všemi podrobnostmi a důvody.
Když už jste musela Jeffa tak ranit,
mrzí mě, že to bylo z vaší strany jen bezcitné plnění povinností.
-Přinesla jste si nějaká zavazadla? -Jenom jeden kufr.
Kdybyste potřebovala nějaké oblečení, můžeme projít sklad na hadry.
Kde budu spát?
Přímo tady.
Čisté povlečení najdete ve skříni.
-Zde je koupelna... -Tu jsem už našla.
. . .která je spojená s mou ložnicí.
-Zámek je na obou stranách dveří. -Ten jsem také už našla.
Takže ted' nás spojuje báječné pouto:
Vzájemná sebezáchova.
Já nechci do vězení, a vy do internace.
Měla jste štěstí, že vás odsoudili jen k vězení,
takže si doufám nebudete stěžovat, když vám to tu bude vězení připomínat.
Vězení je jen stav mysli.
No, já jsem ted' v unaveném stavu mysli.
Můstek.
Ať se důstojníci hlásí na můstku při změně stráží, a pak mě zavolejte.
Rozkaz, pane.
A ted', pokud dovolíte. . .
Přijímám vaše pozvání, pánové.
A nepřišel jsem s prázdnou. Mám zde dvě zprávy.
Za prvé: Vyhlásili jsme válku Německu.
Konečně.
Za druhé: Německá nákladní lod' Ergenstrasse
včera večer proklouzla ze Sydney.
Dostali jsme nepříliš slavný úkol zahájit po ní pátrání a zadržet ji.
Posad'te se pánové. A máte po dovolené, Napiere.
-Co si dáte k pití, pane? -Pivo, děkuji.
Člověk by čekal, že nám dají něco důležitějšího na práci.
Tady jsme ted' my.
Jeden torpédoborec je někde tady, kolem tohoto oblouku... asi tady.
Očekávám, že nás mine tudy.
Ten druhý je někde tady.
Za chvíli snížím rychlost, takže nás mine z této strany.
Doufám. Na Rockhampton ted' myslím můžeme chvíli zapomenout.
-Je to o vlásek, pane. -A je to jediná možnost.
Zdvojte hlídky a práskněte do bot při náznaku nějakého kouře.
-Snižte naše na minimum. -Ale ten torpédoborec
nás může odříznout, pane.
Tím směrem již neplujeme, pane Bachmane.
Už se nesnažíme dostat do Yokohamy. To je vše.
Kde vezmeme uhlí na palivo, když se otáčíme na jih, pane?
Co budeme jíst? Nejsou tam přístavy.
Jídlo zajistíme ze stanice pro trosečníky na ostrově Auckland.
-Ale palivo... -Jednu věc podruhé, pan Kirchnere.
Věřím, že jste dobře vycvičen ve hře na sledování svého vůdce.
-Ano, ale měl jsem dojem, že... -Zavolejte posádku na palubu.
Udržujte postranní otvory zavřené.
Lampy se budou používat jen na zvláštní příkaz.
A nic se nebude házet přes palubu.
-Nic, s okamžitou platností. -Věřím, že jsem dal jasně najevo
své politické názory všem přítomným na této palubě.
Ale nyní, v dobrém i ve zlém, jsme vstoupili do války.
Tato lod' je vzdálena od svého domova přes půlku světa.
Mým cílem je dovést ji do bezpečí, pod vlajku domovského přístavu.
To je vše.
A co plat? Ted' budeme makat jak u námořního vojska.
A co je na tom špatného? Já jsem bojoval v minulé válce.
-Je dobrý řečník. -Jako myč nádobí třetí třídy?
Četař. Ukážu ti své medaile.
Koukejte...
No tak, tam dole. Pokračujte v práci.
Rozpusťte to tam.
Mohl jste mě pozvat na to shromáždění. Nebo mě máte proč schovávat?
-Ano, je. -Jaký?
To vám řeknu po cestě.
Najděte si nějakou práci na druhé palubě.
Na hlavní palubu nesmíte ani ve dne, ani v noci,
a na můstku se neobjevujte pokud vás o to nepožádám.
Můžete se protáhnout na zadní straně člunové paluby
a vyhýbejte se chodbičce kolem kajut důstojníků.
A kam to vlastně plujeme?
Také byste měla nosit něco vhodnějšího pro plavbu na lodi.
Proč?
Důstojníci a posádka této lodi byli v přístavu naposledy v Singapuru.
Mluvíte pouze za důstojníky a posádku, kapitáne?
Nejen.
Všichni jsme lidé.
Ale na moři bohužel neexistuje možnost si lidskost zcela užívat.
K jídlu vám budou prostírat ve vaší kajutě. To je myslím vše.
Pokud budete něco potřebovat, dejte mi vědět.
Díky.
Podle odhadu měla Ergenstrasse na palubě méně než 600 tun uhlí.
Proto musí lod' vést na sever, směrem na Truk nebo jiná japonská území.
Cressy je mu v cestě, Eden a my se blížíme. Za chvíli je budeme mít.
Ano, vypadá to tak.
Napiere, nebud'te pesimista.
-Bosune. -Ano, pane?
-Zavřete na noc bouřkové kryty. -Dobře, pane.
Takže hon na lišku, kapitáne?
A dosud úspěšně, šéfe.
Ale odted' je to úkol pro inženýra.
Pojd'me se podívat do záznamů.
Musíme zjistit kolik uhlí máme a kolik budeme potřebovat.
Je to špatné.
-Můžete pálit dřevo, že ano? -Ano, ale. . .
No, dřevo vám zařídit můžu.
Zjistěte kolik sáhů budete potřebovat na 2 600 mil
na cestu mezi Pom Pom Galli a Valparaisem.
Pom Pom Galli?
Ted' na Auckland, a pak na Pom Pom Galli?
S uhlím, které máme a modlitbou.
-Pane Krugere. -Ano, pane.
-Mějte sluchátka na uších přilepená. -Rozkaz.
Do Valparaisa je to třetina cesty kolem světa.
-Přesně tak. -Budete potřebovat pily a sekery
na řezání dřeva.
-Vyrobím vám je. -To jste hodný.
Budeme potřebovat oboustranné sekery a dvoumužné pily.
Ale až dorazím domů jdu do důchodu.
To je naposledy.
Ta léta mi dala zabrat.
Pak už budu žít jen pro svůj statek a vnoučata.
Víte, s vnoučaty je to zajímavé:
Jsou vám nějak bližší. . .
Ale vy nemáte žádné děti.
Ne, nemám rodinu.
Ale když nás dostanete do Valparaisa, tak vám slibuji tu Vaši.
Zapomenuté sny kapitáne? Na staré časy?
Člověk má slabé a silné stránky, Schmitte.
Slabiny, ty může schovávat, jako se může olovem zalít stržený šroub,
ale i ten pod tlakem povolí.
Svou sílu nepřemůžete. Nikdy.
O mě se nebojte kapitáne.
Já vás do Valparaisa dovezu.
Já vás dovezu až domů.
Ubíhal den za dnem,
a po Ergenstrasse ani stopy.
Doufali jsme, že zachytíme její signál, ale nikdy nevydala ani hlásku.
Ehrlich se schovával jako starý lišák, a poslouchal nás.
Potřebovali jsme jedinou stopu. S naší rychlostí by pak
pátrání skončilo krátkou honbou a jednou palebnou dávkou.
S palivem, kterě Ehrlich měl, jsme mohli vyloučit, že pluje Pacifikem na západ.
Na východ mohl dosáhnout Indický oceán,
ale tam by na tom byl mnohem hůř.
A na jih? To nebylo pravděpodobně,
protože tam nebylo nic kromě Antarktidy.
Opatrně, pouštíte tudy ven světlo.
Asi se to zaseklo.
Musíte nechat zataženo.
Znáte přece rozkazy našeho kapitána.
Mám pocit, že se zblázním, jeden den jako druhý.
Už z toho čtení nevidím.
Chodím své tři metry po palubě, až nohy necítím.
Tohle bude pro ženu nepříjemná cesta.
Pro kohokoliv, kdo nemá co dělat.
Myslíte, že kapitán má vůbec šanci někam dorazit?
Nevím. Má ale protivně dobrý odhad.
Na moři zná na všechno odpověd'.
Ale pokud se někdy dostaneme domů. . .
Tak co?
Můj strýc má vysoké postavení ve straně, rozumíte?
Tak proč jste na téhle lodi? Proč neděláte důležitější práci?
Nenechte se zmást zjevem.
Jako agent byste měla vědět více. Jsem také ve zpravodajské službě.
Námořní rezerva. Průzkum přístavu.
A vypadá to, že jsem u toho zůstal příliš dlouho.
Já jsem zůstala příliš dlouho v Austrálii.
Co takhle můj gramofon? Pomohl by vaší náladě?
Mám úžasné nahrávky Wagnera.
Jak povzbuzující.
No, já. . . Mám také nějaké populární věci.
Poměrně vynikající sbírku.
-Počkáte tu na mne? -Nebojte, budu doma celý večer.
Vzpomínky. . .
Příjemné vzpomínky?
Vzrušující vzpomínky.
Jak je to dávno?
Tisíc let.
Pojd'me spolupracovat.
Jak chcete spolupracovat?
Hrajeme stejnou hru, pojd'me ji hrát společně.
Vy mi řeknete co vás trápí, já vám řeknu co mě.
A když bude příležitost, zmizíme odtud společně.
To zní fér. A co vás trápí?
Pane Kirchnere.
Mohu vám připomenout, že nejste na výletní lodi,
a že tohle je stále má kajuta?
Ano, pane.
-Požádala jsem jej, aby přišel. -To mi je jasné.
Já jsem ho požádal, aby odešel.
Kajuty mých důstojníků jsou pro vás zakázané,
a tahle kajuta je zakázaná mým důstojníkům.
Je vám to jasné?
Naprosto.
V Severním Atlantiku není dost lodí.
Pravděpodobně nás tam ted' pošlou.
Doufám, že nás brzy povolají.
Ten chlap nemá dost zásob a paliva. Nemůže způsobit žádné problémy.
Na to on je expert.
OSTROV AUCKLAND
Země na obzoru!
-Kterým směrem? -Stupeň na pravoboku od přídi.
-To bude ostrov Aukland, pane. -Myslím, že ano, pane Stemme.
-Zapište to. -Ano, pane.
-Pane Kirchnere. -Pane?
-Připravte svůj člun ke spuštění. -Rozkaz, pane.
-Pane Kirchnere. -Pane?
Jsem nucen vám nařídit, abyste odebral jídlo ze stanice pro trosečníky,
ale nezapomeňte tam nechat dost jídla pro případ nouze
dokud nedorazí další pomoc.
Rozkaz, pane.
Vypadá to, že máme společnost.
-Je vás tu víc? -Ne.
Jsme jediní, kdo přežili z rybářské lodi Bermagui.
Můžete si ten revolver schovat, kdokoliv jste. My jsme rybáři.
Z jaké jste lodi?
Z nákladní lodi Joanna na holandsko-východoindické lince.
Ale nemůžeme vás vzít na palubu. Neštovice.
Nesmíme do žádného přístavu. Musíme vám vzít kus zásob.
Bosune, začněte nakládat tyhle potraviny do člunu.
Myslíte, že děláte dobře? Krást ze zásob pro trosečníky?
Necháme vám tu dost, abyste mohli počkat na další lod'.
To dopadne dobře jenom když se nám podaří spravit vysílačku.
Nebojte. Vyšleme vaše S.O.S. za vás.
První důstojník Kirchner hlásí,
že na ostrově Auckland zanechal trosečníky, kteří byli
zdraví a měli dostatečně zásoby. K. Ehrlich - Kapitán lodi
Pane Kirchnere, viděl jste někde mapy Chathamských ostrovů?
Druhý důstojník je opravil, pane. Vzal je do vaší kajuty.
Děkuji.
-Dále. -Musím se podívat na nějaké mapy.
Snad jsem vás příliš neobtěžoval.
Já doufám, že neobtěžuji příliš vás.
Máte těch věciček tolik, že máte zábavu na celou cestu.
Naštěstí. Co jiného tady mám dělat?
-Dát si skleničku. Pomůže to? -To nikdy neuškodí.
Řekněme, že se dostanete až domů.
Tam pro vás za současné vlády není místo.
Co jiného mám dělat? Nemohu přeběhnout k nepříteli.
Už jste někdy v životě slevil ze svého přesvědčení?
Vždycky jsem se bál, že když jednou začnu, bude těžké s tím skončit.
Předpokládám, že se tím strefujete do mě, chcete mě urazit.
Jednu věc byste kapitáne měl vědět:
Mě nemůžete urazit,
protože mně nezáleží na tom, co si myslíte.
A já vím co je pro vás důležité.
-ldeály a statečnost. -Přesně tak.
Důstojnické zásady.
Tak přemýšlel můj otec.
Byl generálem.
Velice ušlechtilý muž ze staré školy.
Ale po válce, když se všechno změnilo,
a on zjistil, že za uniformy, medaile a čest
nekoupí jídlo a léky pro svou rodinu, co udělal?
On nemohl žebrat a porušit tak důstojnické zásady, kdepak.
Tak se zastřelil.
Nechal mě, mé sestry a mou matku na holičkách.
To byl jeho způsob,
stejný jako váš.
Ale to není můj způsob.
Já jsem to přežila.
Žila si po svém, vytvořila své zásady.
Vy máte své medaile a trofeje. No a já mám také své trofeje.
Vidíte, kapitáne Ehrlichu, já jsem uspěla.
Už vám někdy někdo řekl, že vám to moc sluší, když se zlobíte?
Kapitán byl na pevnině naposledy v Singapuru.
Jste pozoruhodná žena, Elso.
Byl ve vašem pokoji.
Přišel si vzít nějaké mapy.
Trvalo mu to nějak dlouho.
Jeho zajímá jenom tahle lod'.
Je to divný muž.
U kohokoliv jiného by míra jeho přesvědčení byla pózou.
Ale u Ehrlicha je to jiné. On tím žije.
Zníte, jako kdybyste k němu ztrácela svůj odpor.
To se myslím nestane.
Každopádně, co na tom záleží?
Budeme na téhle lodi dlouho uvázáni.
Bude to dlouhé a jednotvárné.
Předpokládám, že to přežijeme.
Možná, když se najdou chvíle, které nám to vynahradí.
Elso,
jste nesmírně kouzelná žena.
Vážně?
Nemám ráda netrpělivé muže.
Já mohu být velmi, velmi trpělivý, když budu vědět, že on není. . .
Není. A ani nebude.
Šéfe.
Šéfe, zpomalujete mi lod'.
Budeme potřebovat každý den a minutu až se dostaneme na Pom Pom Galli,
až Rockhampton začne pročesávat moře směrem na sever.
-Co s tím děláte? -Protivítr kapitáne.
Je to tím protivětrem.
Nechtěl jsem vám to říct, dokud jsem si nebyl jistý,
ale nemáme dost uhlí na to, abysme dopluli až na Pom Pom Galli.
-Jste si jistý? -Je to tak.
Žádné uhlí, hm?
Žádné uhlí.
No, ale máme dřevo.
Spálíme tuhle lod' ve vlastním ohni.
Zeptejte se strojovny jak to vypadá.
-Strojovna. -Na jak dlouho dřevo vydrží?
Mohu vám dát ještě čtyři hodiny.
Hlavní inženýr říká, že může dát jen další čtyři hodiny.
Tak začneme pálit záchranné čluny.
A když to nebude stačit
vytrháme poklopy a dveře
a budeme spoléhat na počasí.
-Winklere. -Ano, pane?
Podejte mi sextant.
-Kapitáne. -Ano?
Nejsem žádný donašeč, ale myslím, že byste měl něco vědět, pane.
Co bych měl vědět?
Na přídi...
. . .říkají, že lod' sice patří svému kapitánovi,
ale záchranné čluny patří posádce.
A co si o tom myslíte vy, Winklere?
Já nevím, pane. Ještě jsem to nepromyslel.
-Stemme. -Ano, pane?
-Ať přijde šéf do mé kajuty. -Ano, pane.
Díky, že jste mi to řekl.
Celá posádko, pusťte se do toho.
Problémy?
Doufejme, že ne.
Šéfe.
Už zbývají jen záchranné čluny, co?
Přesně tak.
-Bosune. -Ano, pane?
Uvolněte provazy na člunech číslo tři a čtyři
a rozbijte je ke spálení.
Dobře, pane.
Schlietere a ostatní, přitáhněte čluny číslo jedna a dva.
Dobře, začněte pracovat.
Šéfe, oni rozbíjejí čluny.
No, ano. Máme ale dva další, tak budeme muset použít ty dva.
Mohla byste laskavě zůstat mimo můstek a jít zpět do své kajuty?
Strojovna hlásí pane, že tlak stále klesá.
Dobře,
tak rozbijte člun číslo dvě.
Země na obzoru! Země na obzoru!
-Kterým směrem? -Stupeň na pravoboku od přídi, pane.
Zaznamenejte to, pane Kirchnere.
Schlietere, ať se to příště neopakuje.
Uvolněte kormidlo.
Jsme na 20 sáhů, pane.
Spusťte kotvu!
Řekněte panu Schmittovi,
že motory už mají volno.
Připravit k palbě!
Pal!
Četo, připravit!
Četo, vzdát poctu.
Dostali jsme rozkaz v pátrání pokračovat,
a abychom německou lod' nevarovali,
nesměli jsme se o tom zvěrstvu zmínit ani slovem,
dokud velení nerozhodlo zprávu pustit do světa.
Ale co si o tom svět bude myslet
muže na Rockhamptonu nezajímalo.
Už to nebyl hon válečněho plavidla za prchající nákladní lodí,
ale křížová výprava proti zločincům na palubě Ergenstrasse.
A pro mě osobně
z toho byla krevní msta proti příteli, kterěho jsem ztratil
na těto cestě.
Karl Ehrlich se stal mužem, kterěho jsem přestal znát.
Odtud do Valparaisa je to cesta na 1 4 dní.
Aby se tam Ergenstrasse dostala, musí spálit 30 sáhů dřeva denně.
Pan Schmitt vám řekne, co to znamená.
To znamená, že budeme pracovat celých 1 4 hodin denně.
Za čtyři dny přijde úplněk.
Jakmile bude měsíc svítit, budeme pracovat 1 8 hodin denně.
Víme, že to bude těžké, ale jenom tak se vrátíme domů.
A jen abyste věděli, tohle je neobydlený ostrov.
Opakuji, je to neobydlený ostrov.
Ted' nemáme dost zásob.
Na ostrově je pitná voda, ale nic k jídlu
kromě několika kokosových palem a chlebovníků.
Všechno bude na příděl.
Trochu času vám zbyde i na odpočinek.
Plavat se ale bude po skupinách. Ráno, v poledne a večer.
Jak všichni víte, na palubě je žena,
a proto vás musím požádat,
abyste si našli nějaký úbor na ranní a večerní koupání.
Během polední přestávky zůstane naše pasažérka ve své kajutě.
To je vše. Bosune, pusťte se do toho.
Heinzi.
Já jsem v pořádku, pane.
Samozřejmě, že jste. Mám pro vás ale důležitější práci.
-Vy jste starý voják, že ano? -Ano pane, četař u signalistů.
-To jsem slyšel. Vidíte ten vrchol? -Ano, pane.
Budete naše hlídka.
Běžte nahoru a dávejte pozor na kouř.
Ve všech směrech, po celou dobu denního světla.
A ne abyste usnul.
Jsme ve Vašich rukách. Lod', a my všichni.
-Ano, pane. -Tady si vezměte můj dalekohled.
Ano, pane.
Vracíš se ke svým hrncům a pánvím, vojáku?
Jsem hlídka. Jste všichni v mých rukách.
To bylo od vás velice pozorné.
Nemyslíte, že pro něj bude ta cesta nahoru příliš obtížná?
Ano, to je.
A je taky skoro poledne, pokud mi dovolíte vám to připomenout.
Pan Bachman vás doprovodí do vaší kajuty.
Všichni na člunovou palubu než půjdete dolů.
Obě ruce až po loket. Na utužení není nic lepšího než solanka.
To na ty krysí kousance nepomůže.
-Kdy se vám to stalo? -Včera v noci.
Mě taky pokousaly. Na noze.
Uvidíme, co s tím můžeme dělat.
-Jak jsou na tom vaši lidé, šéfe. -Drží se kapitáne.
To je dobře.
Brouncku, zabalte Heinzovi trochu jídla. Zítra mu ho donesu.
Co to tam máte?
Část masa nám shnila. Chtěl jsem to vyhodit přes palubu.
Schovejte to. Na téhle lodi použijeme všechno.
Osamocené místo pro hrob.
Budeme to muset spravit než odjedeme.
Zajímalo by mne, kdo to byl.
Schaffner a Becht. Umřeli na horečku.
Já jsem byl tehdy ve věku Stemmea, dostal jsem pohřeb na povel.
Budeme to muset opravit.
A to si pamatujete jejich jména, po takové době?
Řekové věří, že člověk je nesmrtelný
dokud si na zemi pamatují jeho jméno.
Tihle dva byli dobří muži.
Námořníci.
Chcete si prohlídnout ostrov? Nesu tohle jídlo na vrcholek.
Děkuji vám.
Měla byste si trochu odpočinout.
Doufám, že ten staroch je v pořádku.
Výstup je těžší, než jsem si myslel.
Vy jste po celý svůj život kromě svých mužů a lodí
nic jiného nepoznal, je to tak?
Když jsem byl kadetem, tak nás učili, že tohle je způsob života.
Je těžké změnit něco, co se naučíte v mládí a věříte tomu.
A o tom je vlastně celá tahle fantastická plavba:
Životní návyk, tvrdohlavost ducha.
Ne úplně. Tohle je součást války.
A pořád ještě nad nepřítelem vítězím.
Nikdy jste nebyl zamilovaný, že ne?
Jednou nebo dvakrát jsem trpěl kouzelnými iluzemi.
Ale nikdy natolik, abyste dal manželství šanci?
Jinak řečeno, jsem praktický muž, realista.
S jedinou láskou, a tou je moře.
Nikdy jsem se na to takhle nedíval.
Začínám tomu rozumět, proč muži odcházejí na moře.
Pozorovala jsem je.
Nikdy není stejné.
Jednu chvíli je klidné,
a pak najednou bouřlivé.
Tma a světlo...
-Pořád se mění. -Jako žena.
Je to záhada.
Součást obrovské záhady.
Když jsem vás poprvé potkala,
nedokázala bych si představit, že tady budu sedět a snažit se vám porozumět.
Nebo že se mi budete líbit.
Já vám pomůžu pane Kirchnere.
To by vás mělo zastavit.
-Učíte ji šachy, šéfe? -Ne, ona učí mě.
-Dneska šlo vše v pořádku, kapitáne? -Nádherně.
To ráda slyším.
Slyšel jsem, že chcete, aby dnes pracovali v noci.
Přesně tak.
Nemyslíš si, že je nutíš pracovat nad jejich síly?
Tihle muži nejsou ty.
Síla muže se většinou vyrovná velikosti jeho cíle.
Nařizuješ, aby pracovali nelidskou dobu.
Jakmile bude úplněk, budou pracovat i v noci.
Nezvládnou to tempo, když budeš trvat na tom aby. . .
Elso, běž dovnitř.
Zapomněl jsem zmínit pravděpodobný důvod, proč jsem se nikdy neoženil:
Své lodi chci velet sám.
Promiňte pane a slečno Elso.
Všechno bude hotové, tak jak jste si přál.
Nemohu vám připravit nic zvláštního k jídlu.
Mám ale poslední láhev, tu nejstudenější, co jsem sehnal.
Našel jsem námořní knoflíky a přišil je na vaše bílé sako.
Dnes bude slavnostní večeře, Elso. Kapitánův rozkaz.
Náš nejlepší ubrus. Nepoužil jsem ho od Singapuru.
Brouncku!
Tak naposledy v Singapuru?
-Odstranil jste zábranu na krysy? -Právě ted', pane.
-Jak to jde na břehu? -Skoro hotovo, pane.
Rozetřete to jak nejdál to půjde. To by je mělo dostat pryč.
Musím přiznat, že jsem se tentokrát mýlil.
Myslel jsem, že to naservíruje nám.
Pojd'me zpět na lod'. Musíme se umýt.
-Co se děje? -Krysy!
Zbavujeme se našich méně vítaných pasažérů.
Neboj,
jde to podle plánu.
Jak to funguje?
Funguje.
Na tenhle ostrov bych nechtěl přijet za 20 let.
My jsme se topili v beznaději a tápali v temnotách.
A pak jsem si vzpomněl na ostrov, o kterěm jednou Ehrlich vyprávěl:
Pom Pom Galli.
Naše pátrání se ubíralo jeho směrem.
Věděl jsem, že bojuje se zákony přírody,
a že jejich přežití viselo na vlásku odolnosti vyčerpaných, uhnaných mužů.
Kdybychom ho dohonili, dostal by provaz.
On i jeho zločinci.
Prohledali jsme Chathamské ostrovy, Samou, Fidži a Tongas.
A je velmi nepravděpodobné, že se dostal na Pitcairn.
Musí téměř jistě být na jednom z ostrovů Tuamotus.
Nějaký ostrov s hlubokých přístavem, dobrou vodou a dostatkem dřeva.
Má na mysli zejména ostrov v jedné vzdálenější skupině.
Přesně tak, Pom Pom Galli.
Místo, kam doplul Ehrlichův německý nájezdník během minulé války.
A důvod proč by tam tentokrát plout nemuseli.
Nemohu přece vynechat všechny ostrovy na cestě.
Já vám bohužel mohu jmenovat 50 ostrovů v rozsahu tisíce mil,
ale vytvoříme pátrací skupiny.
-Děkuji. -Bude to nějakou dobu trvat.
Ehrlich bude potřebovat čas, než nařeže dostatek dřeva.
Souboj sekery s katovou oprátkou.
Přišel jsem na systém, jak s těmi kmeny pracovat.
Představuju si, že se jmenujou kapitán Ehrlich.
Nejdřív jim dám tuhle! A potom tuhle!
A pak napříč od levoboku na pravobok!
-Jak se to stalo? -Byla to nehoda.
Ne, nebyla. Je to moje chyba. Promiň, Winklere.
Odneste ho na palubu. Vy ne.
Konec tady. Ostatní, vraťte se k práci.
Schlietere, odted' budete pracovat za dva muže.
Ale ne dva jako vy. Dva jako on.
Nejlepší muž posádky.
A já nevěřím, že to zvládnete.
Říkal jsem ti, máme ještě pořád jeden záchranný člun.
Tahiti je ted' dobrá možnost, ne?
Přestaň! Já mu ukážu, kdo je nejlepší muž posádky!
Pospěšte si s tím koupáním nebo zmeškáte snídani.
To by byla velká škoda.
On tím myslí, že bychom zmeškali tu nádhernou exkurzi po ostrově.
Žralok! Je tam žralok!
Žralok!
Pomoc!
Pomoc! Pomoc! Žralok!
Woolrichu, dejte mi svou košili na podvázání!
-Brouncku! -Ano, pane.
Uvolněte stůl a navařte vody, kolik můžete.
Roztrhejte čistá prostěradla.
Pane Bachmane.
-Pane? -Přeneste ho do jídelny.
Můžu nějak pomoci kapitáne?
Vypadá to, že budeme muset. . .
-Měl byste to nabrousit. -Já vám, já vím.
Tebe bychom taky mohli v jídelně potřebovat.
Vemte to na břeh a zbavte se toho.
Běžte, pokračujte v práci na ostrově.
Ještě žije.
Dejte jí také jednu.
To je od vás moc pěkné slečno Kellerová.
To není žádný problém. Budou hotové dnes večer.
Děkuji.
-Ukaž, pomůžu ti s tou šňůrou. -Dobře, díky.
Víš, poslední tři, čtyři dny. . .
Moje noha! Moje noha!
Moje noha!
-Moje noha! -Brouncku! Víte co potřebuji. . . Waltře!
Pospěšte!
Waltře.
V mé kajutě bude mít víc pohodlí.
-Připravte ji, Brouncku. -Ano, pane.
Vytáhněte mě!
Kapitáne.
Copak?
Omlouvám se, že tě ruším od práce
a rozhodně nemám v úmyslu ti radit jak máš řídit svou lod'.
Ale ted' je jedinou důležitou věcí je Stemmeův stav.
Děláme, co umíme.
Rockhampton má na palubě lékaře.
Kapitáne, zachytil jsem signál.
Elso, když zavoláme Rockhampton... Asi bych měl začít o tom, co je sněť. . .
Tahle lod' a ani 1 0 takových nemá větší cenu než život toho chlapce.
Tam na břehu! Řekněte Kirchnerovi ať se okamžitě hlásí na palubě!
Omlouvám se. Kruger, pojd'te do mé kajuty.
Poslal jste pro mě?
Pane Kirchnere, vy jste na ostrově Aukland spáchal vraždu.
Tak to ve válce nelze brát.
Pobil jste ty rybáře úplně bezdůvodně.
-Bylo to nezbytné a prospěšné. -Zapište přesně, co se stalo.
Čekám, pane Kirchnere.
Zaútočili na vás?
Nedávám svým nepřátelům příležitost, aby na mě zaútočili.
Byli ozbrojení?
Neztrácel jsem čas hledáním.
Tak to vše zapište.
Podepište se!
Ehrlichu, slibuju vám, že tohle vás bude mrzet.
Budete mě nadále oslovovat ''kapitáne'',
nebo strávíte zbytek cesty za mřížemi.
Pro mě jste odporný vrah, nezpůsobilý sdílet společnost čestných mužů.
Zneuctil jste tuto lod'.
Kdyby nás ted' chytili, odsoudili by nás k popravě, jako zločince
a oprávněně.
Na téhle lodi jsou slušní muži a temné noci, Kirchnere.
Takže ve vlastním zájmu mlčte, dokud nedorazíme do Valparaisa.
A ted' odsud zmizte.
Schlietere, jde vám to od ruky.
-Mám na to systém. -Slyšel jsem o tom.
A funguje.
My dva asi nebudeme nikdy přátelé, ale prostě jsem se ve vás zmýlil.
Pracujete dobře.
Heinzi!
To moje srdce...
Že to neřeknete kapitánovi?
Bojím se, že budu muset. Takhle tady nemůžete zůstat.
Ne, ne, prosím vás.
Tam dole jsem jenom Heinz, kuchařův pomocník.
Dobrý jen umývání nádobí.
-Tady nahoře jsem hlídka. -A všichni jsme na vás závislí.
-Ano, i kapitán Ehrlich. -Dokonce i kapitán.
-Jsem ted' důležitý. -Ano, to jste.
Ale protože jsme na vás závislí, musíte ted' dolů a odpočinout si.
Samozřejmě, samozřejmě. Potřebují někoho pořád ve střehu.
Nakonec mi přece jen vše neušlo.
Alespoň jednou v životě mě krásná dáma objala kolem ramen.
Děkuji vám slečno, děkuji.
Podíval jsem se ještě jednou na mapy. Je tady skutečně mnoho ostrovů.
Je to jako s tou jehlou v kupce sena.
Čím více o tom přemýšlím, tím více jsem si jistý, že odplul na Pom Pom Galli.
Máte asi pravdu. Tak se tam vydejme.
Dobře, pane.
Kruger mi říkal, že má azimut na Rockhampton.
Ano, přibližuje se nám šéfe.
Prošel jsem znovu své výpočty, kapitáne, a s tím dřevem, co už máme nasekané. . .
Wessere.
Odpočívá?
Neslyšel jste mě?
Ptal jsem se zda odpočívá?
Co vám na tom záleží? Chcete to zapsat?
Chcete, aby to ve vaší zprávě dobře vypadalo?
Myslíte na všechno, že ano!
Taháte za nitky, jako bychom byli vaše loutky.
Umírá tam. Rozumíte? Ale dřevo budete mít naštípané.
-Budete slavný. . . -Wessere. . .
Ale nic.
Ty mladej hlupáku!
Víš co pro vás oba se Stemmem kapitán už udělal?
Udělal z vás námořníky! Snaží se z vás udělat muže!
Nevidíš, jak mu asi musí být kvůli Stemmeovi?
Co by pro Stemmea udělal, kdyby mohl?
Ten chlapec neumírá. Už je dávno mrtvý.
Byl už mrtvý před osmi hodinami, když ho pokousal ten žralok.
-Když se mu do nohy dala sněť, byl už. . . -To stačí, šéfe.
Wessere, běžte dolů.
Je to jenom kluk, kapitáne.
Je zoufalý.
-Co řekl. . . -To, co chtěl říct je,
že se snažím hrát na Boha.
Možná má pravdu, možná si na něj hraju.
Nutím je pracovat, honím je, nedávám jim najíst, a k čemu?
Pro čestnost.
Pro čestnost nebo ješitnost?
Ani sám nevím.
-Vyšlu signál na Rockhampton. -Proč?
Kdyby ten chlapec měl šanci aspoň jednu z milionu, tak s vámi souhlasím.
Ale on ji nemá. A vy to víte!
Když dáte Rockhamptonu naši pozici,
dostanou všichni muži, i Wesser, nálepku válečného zločince.
Chtěl jsem vám to už říct kapitáne.
Jsem si jistý, že když naložíme dřevo, co je na pláži,
dostanem se do Valparaisa.
Nerozhodujte se dnes, kapitáne. Počkejte do rána.
Dobře, šéfe.
Připravte se na ráno.
Pohřbíme ho na moři.
Bosune!
Skončete s tím. Nebudeme ho pohřbívat.
Schlietře, vemte s sebou tyhle muže a spusťte zase ten člun.
Ano, pane.
-To je náš poslední člun. -Slyšel jsi rozkaz, tak dělej.
Kapitáne, Winkler a Heinz jsou na člunové palubě.
To nemyslí vážně!
Co já vím.
Pro vás to Heinzi znamená lékařskou péči.
A vy zase budete chodit.
-Já souhlasím, pane. -Já taky, pane.
Já jsem věděl, že budete. Díky vám oběma.
Vytáhněte kotvu.
Tohle je jejich verze, pane.
Měli na palubě velkou dávku výbušnin.
Když narazili na útes, způsobil výbuch ohromnou díru v kýlu.
Měli jen jeden záchranný člun.
Ehrlich do něj naložil pár raněných, a pak se ozvala druhá exploze.
A co říkají k těm auklandským vraždám?
Ty samozřejmě popírají, pane.
-Ať se na ně podívá lékař. -Dobře, pane.
Když pátrání neobjevilo vrak ani další trosečníky,
věděli jsme, že nám unikl z dosahu.
Ta stará mořská herka Ergenstrasse
získala malý náskok, přesně na dobu, nutnou k dosažení Valparaisa.
Rychle se z ní stávala světově známá hrdinka
a německá propaganda dusila auklandský incident,
aby z ní vytvořila legendu.
ERGENSTRASSE OPĚT UNlKLA BRlTSKÉMU NÁMOŘNlCTVU
KAPlTÁN EHRLlCH PŘELSTlL KRÁLOVSKÉ LOĎSTVO
Admiralita mrzutě přihlíží nezdaru zadržet Ergenstrasse
Ukotvěte ji tam, kde stojí.
Ať na mě pan Kirchner počká v jídelně, než skončím s konzulem.
Ano, pane.
Konzul je ve vaší kajutě, pane.
Půjdu na přístavní správu, až s ním pohovořím.
Ano, pane.
Elso, chci s tebou mluvit než sestoupíme na břeh.
O té velké slávě, kterou jsi získal?
Je všechna tvá.
Užij si jí.
Ale užívej si jí sám.
Hepke, generální konzul.
Ehrlichu, dosáhl jste skvělého úspěchu.
Děkuji generální konzule. Posad'te se.
Byl to výkon hodný zapsání do análů oceánské plavby.
-Plavba ale ještě není u konce, pane. -Svého cíle jste dosáhl.
Riskovat opět dopadení, to by mohlo vše pokazit.
Jste živým důkazem toho, že Královské lod'stvo nakonec není nepřemožitelné.
Ted' mi ale řekněte, co je pravdy na té rozhlašované britské propagandě,
ty takzvané vraždy na ostrově Auckland.
Není to propaganda.
Byly to vraždy. A tady je důkaz.
Preferoval bych, kdyby to byli ozbrojení nepřátelé, kteří stavěli vysílací stanici.
A kdyby byli zastřeleni v otevřeném boji.
První akce v Pacifiku, a na naší straně statečné vítězství.
Ta zpráva o vašem připlutí obletěla celý svět.
Jak si můžete dovolit směšovat vraždu s očividnou lží?
Kdo vás zmocnil k tomu, abyste znectil tuto lod' a ohrozil mou osobní čest?
Pamatujte na posádku. Nemá také právo na dobré jméno?
A já jim chci to právo uchovat,
a nenechat je vláčet bahnem kvůli zločinu jednoho člověka.
Chci toho muže přivést k odpovědnosti, je to můj první důstojník, pan Kirchner,
chci ho přivést před válečný soud ihned po návratu domů.
Na to máte právo, a je to naprosto správné,
ale pro dobro naší země
neperme své špinavé prádlo tady, kde je tisk často nemilosrdný.
Co navrhujete, abych udělal?
Rockhampton má zítra dorazit do Valparaisa. Nemůžete odplout.
S Brity si poradím sám.
Nebudou dlouho plýtvat válečnou lodí na hlídání tohoto přístavu.
Dobře kapitáne, pokud na tom trváte.
Námořní taktika je vaše parketa. Ale má je zase propaganda.
-Já pomohu vám, vy pomůžete mně. -Lhát kvůli vám nebudu.
To by mne ani nenapadlo. Nebyl jste proškolen v diplomacii.
Jen mi nechte na starosti tiskové zprávy.
Výměnou zařídím odbavení lodi a cokoliv jiného potřebujete.
Kirchner po vás bude žádat pas a převoz domů.
Já trvám na tom, že se vrátí se mnou na téhle lodi.
Jak si přejete, kapitáne.
Nezapomeňte, zítra jste čestným hostem na banketu v hotelu Astur.
Zařídil jsem vám tam pokoje a mí podřízení jsou vám plně k dispozici.
Prozatím nashledanou, kapitáne.
Nashledanou.
To muselo být vzrušující, být jedinou ženou na lodi, samotná, s tolika muži.
Zejména s tím úžasným kapitánem Ehrlichem.
-On je tak, tak. . . -Já vím.
Dobrý večer.
-Vypadáte dokonale. -Děkuji.
Víte, ted' je mi dokonce Ehrlicha na trochu líto.
Proč? Poté co dosáhl všeho, co chtěl?
Každému, co jeho jest.
-Kde budeme večeřet? -V jedné malé restauraci.
-Mají tam hudbu? -Samozřejmě.
-Bude to vzrušující? -S vámi samozřejmě.
Stůjte rovně, prosím.
Prosím, blíže k sobě.
V klidu, člověče. Stačí nám oběma.
-Udělejte ještě jeden snímek. -Děkuji.
Přichází kapitán lodi.
-Povězte nám, jak jste unikl Britům. -Ne, mluvte o ostrově Aukland.
To jsem vám již popsal.
Udělejte si své snímky, kapitán je na rozhovory příliš vyčerpaný.
-l o ostrovu Aukland? -Fotografujte, pane.
No dobře.
Ještě jednou, možné jsou jen fotografie, žádné rozhovory.
Byla to dlouhá honička, Karle.
A mrzí mě, že nemohu říci, že příjemná.
Jediné, co chci ted' slyšet je odvolání těch německých lží o ostrově Aukland.
Tvrdíš, že ti muži byli ozbrojení?
Že stavěli vojenskou vysílačku na stanici pro trosečníky?
Že začali střílet? Ti ubozí, bezbranní muži, které jsem tam našel mrtvé?
Ano, či ne?
Vy jste velel té skupině vyslané na břeh.
-A vy jste odešel poslední. -To jsou britské lži.
Jeff Napier nelže.
Tak ano, či ne?
Z čehokoliv je obviněna má lod', jsem obviněn i já.
Pravda je zapsána v mém lodním deníku, kdokoliv si ho může přečíst
až převezme mou lod'.
Nechtěl jsem uvěřit, že bys ty vraždy mohl schválit,
ale ted' tě musím nazvat pravým jménem:
Jsi vrah, lhář a zbabělec!
Napiere! Zapomínáte kdo a kde jste.
Počkejte na mě venku.
Kapitáne Ehrlichu, Rockhampton na vás bude čekat.
Nic by mě tolik nepotěšilo, jako Váš pokus odsud odplout.
Nashledanou, pane.
-Elso, prosím vás. -Nesahejte na mě!
Angličani neradi prohrávají a ohánějí se mezinárodním právem.
Pokračujte v recepci. Přidám se k vám později.
Prohlášení k této barbarské události vám předám za chvíli.
-Přesuňte lidi do recepční síně. -Ano, pane.
Kapitáne.
Obdivuji vaši sebekázeň, kapitáne. Ta odvaha mlčet.
Angličané vypadali o to víc jako agresoři.
Vypadněte.
Rozrušilo vás to.
-Neměl byste zůstat sám. -To možná ne, ale bez vás se obejdu.
Jste unavený. Uvidíme se, až si trochu odpočinete.
-Ústředna. -Prosím pokoj slečny Kellerové.
Vydržte prosím.
-Není tam? -Mám to zkusit později?
-Nenechala zprávu, kdy se vrátí? -Bohužel ne, pane.
-Mám to zkusit později? -Děkuji.
Děkuji.
Elso.
Ach, Karle!
Ten večer na lodi, jsem ti řekla, jak svět vidím já.
Ale neřekla jsem ti celou pravdu,
protože jsem si ji sama sobě nepřiznala.
Ale i tak byla ve mně.
Ty jsi měl své iluze a ideály.
Já jsem nikdy iluze neměla,
ale ideál jsem měla vždycky.
Poznala jsem mnoho mužů, Karle.
To nemohu zapřít.
Ale nevěřila jsem, že někdy potkám muže, na kterého budu hrdá.
A ted' jsem ho našla.
Nepleť si upřímný úmysl s úspěchem.
Jsme stále 1 5 000 mil od světel našeho přístavu.
To se ti tu snažím říct, drahý.
Konzul má u sebe rozkaz, že mám zůstat tady.
Proč by ses měl snažit a pokračovat dál?
Už jsi dokázal nemožné.
Nikdo si tě nebude méně vážit, když přijmeš internaci.
Prosím, Karle, vzdej to.
Elso,
ty tomu říkáš iluze.
Možná máš pravdu, ale je to kus mě.
Mohu neuspět, ale nemůžu se vzdát.
Pověz.
Pověz mi to.
Miluji tě.
Protože je lodní doprava v této části moře řídká,
myslím, že nebudeme mít potíže dokud nedorazíme sem.
Neřekl jste ještě nic o Else.
Elsa zůstává na břehu. Co zásoby?
Všechno je naloženo, pane, včetně dostatku paliva.
-Samozřejmě mou největší starostí jsou... -Muži.
Někteří se na lod' nevrátí, a nemohu jim to vyčítat.
Všichni se vrátí, pane.
-Všichni se už nalodili, pane. -Všichni, pane.
Výborně. Poděkujte jim za mě, prosím.
Nebo ne, sejdu dolů a poděkuji jim sám.
-Kapitáne. -Máme jeden problém, pane.
-Problémy na břehu? -Ano, pane.
Včera večer jsme v baru potkali několik britských námořníků.
-Byla bitka? -Ne, pane.
-Vypadali příjemně. -Skoro jako my.
Tak jsme se dohodli, že uděláme závod.
-V pití? -No, něco takového, pane.
Slíbili, že nás dovezou zpět, pane.
A to je to poslední, co si pamatuju.
Ale ten problém je, pane:
Jak se zbavit tetování?
-Tohle vypadá, že už máte dlouho. -Ne, tohle ne, pane.
Otoč se.
Tohle, pane.
BRlTÁNlE VLÁDNE VLNÁM
''Británie vládne vlnám. ''
Udržovali jsme blokádu přístavu,
a žádná kočka nikdy nehlídala myší díru tak zarytě.
Riskne to Ehrlich nebo si netroufne?
Stala se z toho mezinárodní detektivka
a sympatie byly, jak už tomu tak bývá, na straně slabšího.
A slabšímu hrálo vše do karet.
Vrchní důstojníku!
-Pane? -Dostali jsme mnohem zajímavější úkol.
Naše křižníky Ajax, Achilles a Exeter bojují u břehů Uruguaye
proti Graf Spee. Dostali jsme rozkaz okamžitě vyrazit.
A co Ergenstrasse?
Kde je váš smysl pro míru, člověče? Válečná lod' má cenu 1 0 nákladních lodí.
To ano, ale ne deseti Ehrlichů, pane.
Napiere, stává se z toho pro vás příliš osobní msta.
To je snad důvod, abyste podpořil mou žádost o přeložení
k patrole v Severním moři.
-Musí tamtudy proplout. -Dohlédnu, aby vám bylo vyhověno.
A ted', pokud dovolíte, se musím věnovat velení své lodi.
Světla Valparaisa jsou stále vidět na zádi, pane Bachmane.
Nějaké další instrukce pro knihu nočních příkazů, pane?
Žádné další instrukce, pane Kirchnere.
Jen se zdržujte ve své kajutě, když nebudete mít službu.
Tentokrát žádná předtucha?
V dobrém i ve zlém.
Zatímco se Rockhampton vydal za Graf Spee,
já jsem byl v letadle směr Anglie.
Ale Karl Ehrlich díky válečným rozhodnutím
opět získal cenný čas.
Stále úspěšně bojoval s mořem i s námi.
Navzdory všemu plul stále směrem domů.
Jeho posedlost udělala z mužů Ergenstrasse zcela novou posádku.
A přestože jsem k němu cítil nenávist,
musel jsem ho svým způsobem obdivovat
jako kapitána, který zformoval ocel svěho vlastního charakteru
do podoby lopotně hromady železněho šrotu.
Nasycená a odpočatá rázovala si to na sever Atlantikem.
Její břicho bylo ted'plně nezbytněho uhlí a potravin
a nově záchranně čluny visely na krákorcích.
Bouře ji ohrožovaly, ale zároveň jí pomáhaly
se skrýt v jejich vlnách.
Malá lod' nepovšimnutá v obrovskěm oceánu
bojující s ohromujícím běsněním živlů.
Čekal jsem na ni v Severním moři na křižovatce válečných cest,
a zoufale jsem doufal, že mě žádná jiná síla neoloupí o tento úlovek.
Ostražitě jsem čekal dnem a nocí na jakoukoliv zprávu,
která by mohla z Londýna dorazit.
Volá Berlín
a u mikrofonu naší krátkovlnně stanice je opět Lord Haw-Haw
hovořící z Anglie.
Všichni už známe příběh Ergenstrasse a její hry na schovávanou
s Královskou flotilou.
A bylo velmi zábavně sledovat břídilskě snahy Britů ji polapit.
Rozhodli jsme se proto jim podat pomocnou ruku.
Máme zprávy o tom, kde se nepolapitelná Ergenstrasse nalězá.
Ale soudě podle jejich předchozích neúspěchů
nepředpokládáme, že jim to pomůže.
Jste připraveni, admirálově?
Ergenstrasse právě postupuje kolem pobřeží Norska,
při současně rychlosti kolem pěti uzlů.
Právě ted' by měla být u ústí Korsfjordu.
Kapitáne!
Nacistě si z Ergenstrasse udělali vějičku.
Karl Ehrlich byl na pokraji splnění svěho cíle
a byl prozrazen novou stranou, pro kterou bylo vše nahraditelně.
Musel to pro něj být šok, ale žádně překvapení
protože nic mu nemohlo vzít jeho odhodlání.
Pane Bachmane, řekněte strojovně ať sníží množství kouře.
Rozkaz, pane.
Ano, četl jsem záznam zpráv z vysílání Lorda Haw-Haw.
Vyzívají nás k vyslání těžkého lod'stva.
Lodi, které nutně potřebujeme.
Aby si jejich bombardéry užily.
-Hloupá výzva, kterou nevyslyšíme. -Děkuji, pane.
Vím, že narušuji protokol, když s tím jdu rovnou za vámi,
ale tohle se stalo záležitostí, kterou nemohu odložit.
A co o tom soudí vaše posádka?
Mají stejný názor, pane. Jsou to všechno dobrovolníci.
A když budu souhlasit, kde hodláte svému příteli zkřížit cestu?
Děkuji, pane.
Myslím, že někde tady.
Elso, jak dlouho už se známe?
Já tě znám od toho dne na ostrově.
Když jsem nutil tuhle posádku pracovat 24 hodin denně?
Od toho hrobu.
To je už dlouho.
Když jsi řekl, ''Byli to dobří muži, námořníci. ''
A to taky byli.
To je mrzká odměna, zapomenutý hrob.
Není zapomenutý.
Nesmrtelnost nemá nic společného se slávou.
Pojd' ven. Mám pro tebe dárek.
To je pobřeží Norska.
Dodržel jsi další slib, Karle.
Možná tvůj největší. Dovezl jsi své muže domů.
-A ke všemu, co to pro ně znamená. -A všechno, co to pro ně znamená.
Pojd'me se raději schovat.
Pro všechny na palubě to znamená domov a štěstí,
ale co my?
Co bude s tebou? Zatčení, vězení?
Pravděpodobně. Ale to budeme řešit, až to nastane.
Pojd'me to vyřešit ted'. Tohle je neutrální břeh.
Proč se nevylodíme tady a nenecháme je pokračovat?
Elso, ty žádáš kapitána aby opustil svou lod'?
Kapitáne! Kapitáne!
Lod' na pravoboku, pane, a má zhasnutá světla.
Azimut 1 0, pane.
Spustit varovnou palbu.
Pošlete na ní tohle.
Zastavte motory.
Předejte rozkaz k opuštění lodi.
Běžte!
-Strojovna. -Schmitte, jednejte podle plánu.
Všichni ven!
Opusťte můstek.
Jakmile kormidlo ztratí řízení, běžte do člunu.
Rozkaz, pane.
Ztrácí rychlost, pane.
Něco se děje na člunové palubě. Může to být nějaká léčka, pane.
No, to uvidíme.
Elso, tohle je náš deník. Dohlédni, ať jej dostane Jeff Napier.
Schlietere! Ohlídejte tohle pro slečnu Kellerovou.
Ty neodpluješ na stejném člunu?
Ne.
-Je všechno dole nastavené? -Ano, ale já zůstanu s vámi.
Šéfe, slíbil jsem vás vašim vnoučatům. Nastupte si do člunu.
-Ale. . . -To je rozkaz!
Všichni nalodit!
Pane Kirchnere, hlašte se na můstku.
Kirchnere, vy zůstanete na lodi se mnou.
-Cože? -Jste takový loajální člen strany,
že budete bojovat za svoji věc, zatímco já budu bránit svou lod'.
Vaši lod'? Jste šílenec!
Nemáte žádnou posádku, výzbroj, ani děla.
-Ale mám lod'. To jediné potřebuji. -Ted'. . .
Na palubě se ted' nic nehýbe, pane.
Blíží se k nám čluny, pane.
Vezmeme je na palubu? Nelíbí se mi to.
Spusťte po straně síť. Připravte se na jejich nalodění.
-Ano, pane. -Kapitána přived'te ke mně.
Tady je náš deník. Dones ho svému kapitánovi.
Trosečníci jsou na palubě. Kapitán s nimi není.
Tohle je jejich deník.
Mění kurs, pane.
Máme zahájit palbu, pane?
-Ne. Vystřelte nad ni světlici. -Rozkaz, pane.
Vystřelte nad ni světlici!
Vyvěšuje na můstku vlajku.
-Co to je za vlajku? Nemá hákový kříž. -Je to císařská bitevní vlajka.
-Přece s nás nezaútočí, pane? -Ale zaútočí.
Asi se snaží do nás narazit, pane.
-Zahájit palbu. -Rozkaz, pane.
Zahájit palbu!
-Nabít 200. -Nabít 200.
Zásah na střední palubě, pane.
Zásah na člunové palubě, pane.
Vy blázne!
Elso. Spustit vlajku!
Elso, záchranný člun.
Vybuchly kotle, pane.
Zastavit palbu.
Máme spustit vysílačku, pane? Ohlásit, že jsme dostali Ergenstrasse?
Ne.
Tohle hlášení podám osobně.
Zjistíme, jestli to někdo přežil.
-Pomalu vpřed. -Pomalu vpřed, pane.
Hledali jsme, zda někdo přežil,
ale našli jsme jen prázdně moře
a trosky na blízkě pláži, kterě sem přinesl přiliv.
Vzalo je moře,
nebo se dostali na nedaleký břeh, kde fjordy mohou skrýt všechna tajemství?
Kdo ví?
Existují jen dva lidě, kdo znají odpověd', ať už jsou kdekoliv.
Ale protože dobře znám Karla Ehrlicha, mám na to svůj vlastní názor.
NAŠE DÍKY PATŘÍ OBYVATELŮM OSTROVŮ
A KANADSKÉMU KRÁLOVSKÉMU NÁMOŘNlCTVU
ZA JEJlCH POMOC PŘl NATÁČENÍ TOHOTO FlLMU.
Titulky: SDl Media Group
[CZECH]